Mně pořád připadá ten ER jako normální přivolání. Nevím proč bych měla psovi motat hlavu dalším povelem, jehož účel a použití je stejné jako přivolání.
Odpověď na příspěvek uživatele Doron z 12.06.2024, 18:25:27
Otevřu dveře na dvůr a všecky slépky letí. Fakt letí. Uletí nad zemí dost… takové stíhačky. 🙂 Letí z lesa, je to hustý. 😀 Právě že jsem je musela naučit, že ne vždy jde jídlo. Chodí za mnou, aj na náměstí, musela jsem dát pod branku šutry, ale některé přeletí… no a volám - domů! - a nic, jdou se mnou. To jsou primitivní (ne blbá) zvířátka, jde prostě o základní zdroje. Sice leží v záhoně aj se psem, když tam něco dělám, a chodí se mnou do lesa… ale ony si prostě jenom hlídají, esi jim nežeru žížaly. 🙂 Nemám ER. Buď jenom přijdu, nebo řeknu - kde ste, pipi, krávy zas v lese, sežere vás liška… a už jdou. U psa asi mám ER. Ale říkám tomu, že povel umí. Čekej. O zbytku se dá diskutovat. Ona diskutuje. Ale já jí to dovolila.
Mně pořád připadá ten ER jako normální přivolání. Nevím proč bych měla psovi motat hlavu dalším povelem, jehož účel a použití je stejné jako přivolání.
Balu, se mi zdá, že jste strašně nemoderní.
Všicky už rikólujou a Vy byste porád než přivolávala!😂
Odpověď na příspěvek uživatele keriton z 13.06.2024, 08:54:13
To ne. Je to podiv nad tím, že někdo objevil Ameriku. Tedy to, že při pouštění psa na volno musí být spolehlivé přivolání, aby ho bylo možné zastavit a ovládat.
Odpověď na příspěvek uživatele Ph z 12.06.2024, 17:58:35
Tahle debata mě - jako často - zavedla k naší flekatý.
Měla jsem a mám psy, kteří při přivolání to otočí na pětníku a letí ke mně. Pak přišlo flekatý nadělení a s ní jsem trochu jinde. Celý její flekatý život to přivolání piluju- ve smyslu tý dokonalosti na pětníku.(pravda, nejedeme jednotně a ona je pes, kde to poznat je, ale s tím nic nenadělám) . Každpádně ona je z kategorie těch “celý život mám psy, nějak funguju, ale tady mi nefunguje nic” 😀 To trochu přeháním, ale ne moc, prostě ona je z těch psů, kdy její nejvíc odměnou je to, že si bude sama. Má to tak od začátku - nedivím se jí, podařilo se to přebít, ale ne stoprocentně. S odměnama si hraju, při cvičení přivolání musím vybalancovat to, aby se to nepřehnalo. A bláblábláblábláááááááá. Každopádně nikdy jsem to nedotáhla na ten pětník. Umí to, ale záleží na konstelaci hvězd, zda udělá šprtku a nebo v ní převáží něco jako pastevec (to asi nejlíp vystihuje její rozpoložení v tom momentě) a předvede něco ve stylu “Dyk já du”. Dojde 🙂
Jsem 90% času po těch letech ščastná, že to je takhle, ale pak přijde těch pět procent, který si řeknou - a nešlo by to ještě zlepšit?
A otázka zní - šlo? Jak? Když člověk de facto opravdu vyzkoušel všechny možný varianty (co nás posunulo v tý rychlosti asi nejvíc, je cvičení, kdy přivolám, odpočítám, letíme společně všichni a pak písknu přivolání). A pochopitelně tu její samotu, jako odměnu používám taky, to je jasný, když předvede megavýkon, plesknu jí po kejtě a do tý samostatnosti ji pošlu.
Našla jsem článek o ER, kdy je v hned v úvodu vysvětleno, k čemu by se ER hodil. Trenérka asistenčních psů naučila asistenční psy na zvuk, při kterém asistenční pes všeho nechá, svého majitele nechá osudu a letí za zvukem. Vysvětleno je to tak, že je potřeba, aby asistenční pes např. při nehodě “opustil” svého majitele a nebránil ho před např. záchranáři (nebo se tam jen nemotal). Tohle má asi svou logiku - psa spolehlivě odvolá někdo jiný. Ten odvolávající musí ale vědět, že pes takový signál zná.
Jen nevím, k čemu by se mi hodilo pilovat takový povel u svého domácího rozmazlence. Snažím se mít 100% přivolání a odvolání. K čemu další povel, který znám jen já, pes a pár lidí kolem mne? Nechci rýpat a dohadovat se tu, chtěla bych si to ujasnit a Šustu číst kvůli tomu nebudu.
To je takové kouzlo, vždycky když sem napíšu,udělá posun.
Začala jsem víc využívat nápodobu a určitou rivalitu s Doroušem. Kladinu za ním, překážku za ním, áčko.. Sedni,lehni, oba přede mnou, najednou s sebou Framík práskne o zem rychlostí blesku. 🙂
Dorouš cvičí,Framík se dívá , pak nastupuje s obrovským nadšením a nasazením.
Začala jsem cvičit v takových opravdu krátkých usecích, aby byl soustředěný a úspěšný, snad se nám to podaří později pospojovat.
Je to opravdu vztahový pejsek a strašně rád je úspěšný.🙂
Docela nám jde i aport,i když nějaký rozený aportér není.
Problém bude štěkání, vyzkoušeli jsme snad všechno , ani při obraně nevydá jediný zvuk, prostě “ tichý zabiják ”.🤣
Odpověď na příspěvek uživatele Ph z 15.06.2024, 11:08:36
Nejde vzdycky chtit i ochotu( =rychlost) i 100% spolehlivost povelu.
Děkuju, moc.
Jsme v bodě, kdy jsem ráda, že jsem ráda (a co by za to jiní se svým psem dali, kdyby tohle měli) a přesto jakoby vím, že by vůle ještě byla - možná?
Možná, a možná, že právě ne, no ale pak si člověk přijde jako naprostý neumětel.
A tak si člověk řekne - ona je prostě zvláštní, nemůže za to.
A pak najednou předvede něco co by devět psů z deseti nikdy neudělalo - myslím v pozitivním slova smyslu. Překvapí, kde se to v ní bere. A to si zas člověk říká, sakra , tak když je tam tohle, kde dělám chybu v jiných věcech, že je nevytáhnu ven?